content: В сраку новості,  там нема нічо нового, я к классікам. 
  От, чогось, рішив почітать про Шевченка,  і случайно наткнувся на доклад начальніка третього отдєленія А. Ф. Орлова, він  писав:
  Шевченко … сочинял стихи на малороссийском языке самого возмутительного содержания. В них он то выражал плач о мнимом порабощении и бедствиях Украины, то возглашал о славе гетманского правления и прежней вольнице казачества, то с невероятною дерзостью изливал клеветы и желчь на особ императорского дома, забывая в них личных своих благодетелей. Сверх того, что всё запрещённое увлекает молодость и людей с слабым характером, Шевченко приобрёл между друзьями своими славу значительного малороссийского писателя, а потому стихи его вдвойне вредны и опасны. С любимыми стихами в Малороссии могли посеяться и впоследствии укорениться мысли о мнимом блаженстве времен гетманщины, о счастии возвратить эти времена и о возможности Украйне существовать в виде отдельного государства
  . 
  Як же воно мені своєчасно зараз. Ось ви подивіться, це ж пише якийсь кацапюра, а він шо? Та нічо, просто він визнає Україну як самостійну державу, ще тоді, сотні років тому, до Путіна довбня, народження. Якій ляпнув, шо Україну членін зробив.
  Кстаті сьогодня в росіії почті так само, за вірші українською можуть шо завгодно зробить.
  Вони нас боялись тоді, сотні років назад, цей страх в них і досі жеве, того вони такі і агресивні суки. Ну нічого, на кажду суку є наморднік.